44 i7<j4* I^^* 
fått blifvit framvurpne, fLäller hon fig dårofvcr 
med fädan forfigtighet , at hon icke hvarken med 
fotterne flår eller med kropi^en trycker pä dem, uti 
hvilken ftållning hon biifver få trägen, at jag 
aldrig kunnat formärka hanne varabärta från dem, 
famt mafte f aledes , om hon n^gon {lund fkal bart 
och f5ka fig föda, ganlka hailigt äter fig infinna j 
icke eller ofvergifver hon dem for rågn eiler bläft, 
ehuru hon intet annat fkjul har, ån om nägot lof 
fkuUe fitta upofver j ej eller af fruktan, da hon 
biifver vidrörd. Om man med vald foker drif- 
va hanne undan, llråfvar hon pä det hogila daré- 
mot, famt fortfar med fädan ömhet anda til ut- 
klåckningen, fom händer vid pafs mot flutet af 
Junio. 
§ . 6. Ungarne, fom åro vid utklåckningen och 
något därefter hel gula med nägra roda fpj utter, 
blifva vid tilväxandet mer och mer grönaktiga, 
fpjutterna blekna, forgä, de årnä foräldrarnes f arg 
och anfeende, famt åndteligen fullbordas, h vilket 
fker m.ot flutet af Julio , och nåftan anda hitintil 
har modren, om jag fä må fåga, med mande, 
pä lika fått fom förut fkedt, dem fkyddat och up- 
dragit, ehuru väl jag icke kommit at fä fe huru 
hon dem foder eller hvad hon därtil IkafFar och 
använder. H 
§. 7. Men faftån ungarne under fin upvåxt U 
njuta fa mycken , och med fkäl fagt , den omalle I 
omvårdnad, hotas de dock underllundom med p 
et ganlka oblidt och fållan hordt ode. Ibland ij 
Djuren har väl den förunderliga egenfka^en blif- k 
vit kunnig/om Skaparen fitt hos Tigren,namligen, | . 
at fä fnart honan framfodt och hamicn kommer of- i ■ ' 
ver foilren , atcr han ilraxt up han-ungarne. Croco- 1 1 
dil- ' 
