17^4^ Jan* Febr. Mart. 
Äod rak. Vid undérfok ningen i äno , markte jag 
inga tumeurer eller andra Haemorrhöidälifka 
tecken; Iglarha blefvo likväl diffatte^ och da- 
fen dåreftfer var redan all varken ofver kors-ryggen 
arta, få at ingen vidare fvärighet var at boja 
ryggen; 
Eh Yngling, om ip ar, vari November i/fp 
behåftad med en dylik vårk ofver korsryggen, 
fotti icke eller tiMt kroppens krokande; Igel- 
turen forfoktes, med fä göd Hytta, at all vårk 
efter i:né dägar forfvän. Men efter et jåtiit ars 
forlopp fick han en tryckning liiider broftet och 
en flvoftals påkommanae hufvudvårk , famt kåndc 
linder detta ét arbetande uti undérlifvct, fick ock 
en gang en ftark kråkniilg. Då brukades Iglar- 
naanyö, nled den orifkeliga verkan, at nyfsbe- 
rorde fvårigheter fiiart nog aldeles forgihgo ^ och 
hafva federmera ftåndigt Utéblifvit. 
Vinfklhken N. N; kalläde inig til tig i Maij 
månad 1760, for at fä forfoka Igel-cureri emot 
liii miåltf]uka, hvaräf han val från yngre aren 
haft någoii flång j men i fynnérhet tvånne gånger 
på de 4 fifta åreii blifvit härdt änfatt. Nu klaga- 
de han^ at ma^én var aldélés i olag, fä at han 
fällan åi^k béhallä maten : åt mätlullen var för- 
fvimnen och fomneii efterhänd bårtvek , tykte ock 
at urinen gick nog fparfämt. Aniliars förekom 
han mig iiägöt hemlt och orolig til finnen ^ famt 
tyfUåteri emot forrä vanligheten. Iglärna appli-* 
cerades da génäft , och Mannen tyktes dagen dar- 
|)ä tåméligen munter, dä ock niatluften och fora- 
nen tiltogö, jåmte det kråkningårnä uphofdé^ 
Men det varade e] låhgré ån 14 dagar ^ innan han 
iick fina plågor igen. Dä fiitté jag honom åtéf 
Igiaf 5 
