70 17^4- J^^» ^<^hr. Mart. 
hånnc fonitan hade folk nog? Svarade hon, at 
tjånft-folket ej harfvade årligt ^ det år, ej gjorde 
tig famvcte ofver , at låmna fåden otvanpa. 
Dårfore blifver angelaget, vit fe up med fol- 
ket dl de harfva, fårdeles detegar^ fom ligga 
bakom i eårdet; tv där pla^^a de mafl vifa iia 
vardslöshc:. 
Således fer man, at fåden måfte altid, om vål 
fkal iTiia, komma til behörigt d]up. Framled- 
ne Herr Dahlman Eschilsson har med arti- 
ga ron lårt ofs, hvilket djup fom tjänar d^n ut- 
f£dda faden båft. 
Men hurj fkal fåden i Vät-ar kom.ma ned til 
vederbörligt djup? Aker-jorden år ju da mjuk 
n5-flan fom en deg. Altfä klibba rag-kornen fafl 
p Met ftallet, dar de falla från fådeMTiannens hand> 
och fordenfkul kunna de ej fi^aiTas ned af harfven. 
Icke defto mindre och emedan dem ej fattas vat- 
fka, fa blifver likväl brodd daraf, fom om hö- 
ften tyckes hafva n'-!2or:unda gcdt utfeende , men 
rötterna krypa i joräfkorpan, altfa fördårfvas dc 
af Var-torkan 5 och dårmicd år ute med all bred- 
den. 
Sedan jag nu befkrifvit, med hvad olika ver- 
kan nedmyllningen foriittas uti vat och torr jord, 
år lättat le, at når jorden vid f anings tiden år ak 
forvcit, kan fades-kornet ej med vam vanliga a- 
kcr-redfkap bringas nog djuptnedimuUen, hvar- 
a gcmeniigen följer mifsvåxt^ hålft om nålta \'ar 
hr torr. Nu blu" frågan, hum det fkal hj Upas 
och forckommas, fa at fådcs-komct far nog muU 
ofver iig? Hos ofs hår i Finland, dar vinrrcn 
ofta konnncr oformodeligcn och tidigt, år cj al- 
tii riideligt at långe vänta pa tornu-e väderlek for 
