fedan fonder 3 fä far man fe hvad verkan kölden 
pa dem haft, nämligen, ar den ballen, fom ei? 
gang frufit, fpruckit fönder i mänga fmä tärnin- 
gar cch {låfvor> men den fom fruiit laie nätter, 
i ännu flcre och fmårrc. 
Samma verkan har vintren pa åker -jorden: 
dårfore fä fädes-rotterne- fliållen nog, hvareft de 
kumia fmyga fig ned pa djupet, om de allenaft 
da och då fä rdgn, fäat de ej innan defs varda for- 
torkade. De klcnafre rotterne, fom med fit li- 
na ludd draga närings -fiiften irran jorden, ga til 
i alns djup , utan at behofva tacka årdret for des- 
fa vägar, efter vintren dem beredt. 
Af följande exempel be^'lfes denna vintrens 
verkan tydeligcn: Det hände den torra hoilen 
I7f7, at en Icr-äker för fin hårdhet TkuI ej kun- 
de blifva djupt nog kord, eller färdeles myllig: 
brodden blef dårfore ganlka tunn och ufel, dårtil 
torkan arven torde bidragit. Han fants följande 
Var lika tunn och fvag j men tog tig fedan ofor- 
likneiigen, fä at jag aldrig fcdt bättre. Altfä 
härkom denna ovanhga bördighet frän de m^a rot- 
ter , fom r3gen förlt pafommaren fkickat neä längs 
efter de i jorden blefna viuter-refvor^- kran hvil- 
ka fä mycken muit uphåmtades, at mänge llrän 
kunde utfkjuta pä hvart fcand. Denne teg var 
af naturen afhällig och nugot kulrig y men at fam- 
ma lyckcliga växt (kal kunna väntas pä en iholig 
teg, kan jag cj lof\'a. Hurudan ^•crkan kölden 
har pä annan jordmon, til ex. mylla, vet jag 
Ännu et inkall enuu mitt forflag, at forcbvg- 
ga den mifsväxt , fom af väta i f änings-tiden for- 
orfakas, är det, at den utfäddc fäden torde rut- 
nn 
