17^4- Apr. Maj\ Jun. 159 
Rian den fad, fom de hollo for omogen-, til at 
däraf fä utfade^ ty de voro foriakradcj at ingen 
Brädd dårafftulle upvåxa. I denna tro iiyrktc;» 
de ån mera därafy^ at en af Torpal^ena hade iinde-r 
en ften lagt nägot af famma Rag, och ei f?innit 
honom vilja gro. Dä detta flcalet mig föicÄål-- 
des, blef jag nSgot illa til mods, och gick äftad 
pl at granfta forioket s men nar jag biet varfe^ at 
jorden under ftenen var helt torr, lått jag det ej 
vidare oroa rnig^ utan lade litet af farama flags 
räg uti et glas vatten , dåruti den Hod i blöt nat- 
ten ofver. Morgonen därpå låt iag vattnet rinna 
af rägen 5 och om aftonen fann jag 5 at alla kornen 
begynte blifva hvita i fpetlen, och gj'->rdt fig r*r- 
dig.fl til at utfiijuta Brädd. Detta var ju et f äkert 
bevis dårpa, at rågen fatt fin niiDgnad, fom ån vi- 
dare bief bellyrkt med hårlig brådd. 
Det forftäi' fip f jelftjat den råg 5 fom f Hedes ej 
blifvit låmnad pk fm rot til defs bäde fiden och 
halmen blifvit kras-torrCj ej bor Ifrax Mggas i 
(kyl, eller bmdas 1 itora band , fårdeles om han ar 
griilig 5 ät den i rotåndan ånnu fuktige halmen ic- 
te mä unkna, och dy medel fl blifva bäde. ofmake* 
lig och mindre tjänlig til foda för i^Lreaturen. Bå-il 
är, at pä Skänfka fättet fatta kårfvarna i Trafva, 
det är par- vis i en läng rad. 
I DeiTa mina tankar och forfok underkalrar jag 
vara Landtmäns vidare beprotVande, med varning, 
at ej altfor mycket Qvvnda med ik orden, dä maa 
vål kaA fa moget j men mindre ilridt eller groft 
korn,famt mindre hvit kirna. Nägrafä dagar forr 
ån vanligt ^ torde gora. tilfy lieil: at förekömma fl- 
dens fpillning. 
FÖR- 
\ 
