i6i 176^. JuU Aug. Sept. 
natt, år cn håndelfe, hvilkcn ej annat kan, ån 
fatta hvar och en i ftorda forundran och hapen- 
Formorkelfer infollo i dc åldlla tider, forrån A- 
ftronomien blifvit få vida uparbetad, at man kun- 
de uträkna dem, anfågos de for något ofvernatur- 
ligt, hvilken tanka var få allmän, at de, fom vå- 
gade påftå annat, hollos for ogudeligc och ledo 
dårfore fvära förfölj elfer; hvarpa Anaxagoras, 
cn Grekifk Aftronora, fom lefdc vid foo år for 
Christi Fodelfe, tjänar til prof. 
Men de, fom med eftertänka gifvit akt på nå- 
gra Sol-formorkelfer, hade ej fynnerligen fvårt 
at påfinna råtta naturliga orfakema dårtil. Alla 
omftåndigheter gåfvo tilkånna, aten niork kropp 
framfkred ofvcr Solen, ifrm Wefter til Öfter, 
hvilken en liten ftund barmiymde henne, famt 
at famma kropp var rund och efter utfeendet nå- 
ftan lika ftor med Solen. De behofde da ej län- 
ge gi{ra, hvilken den kroppen vore, ty ingen få- 
dan år pä hela himmclen, förutan Manen; och 
gifsningen forbyttas i full vifshet, få fnart man 
mårkte, at Solen förmörkades endail ati Nytag- 
ningar. Ty fedan Månen dagarna förut väiit 
Wefter om Solen, och hvar dae nalkats hen.nc 
närmare, fk rider han pl fjelfva ^^ynlånads-J.^:;cn 
henne förbi, och går de följande dagar mer och 
mer til Öfter ifrån henne. Var det dä icke tro- 
ligt, at Månen underftundom vid forbig:<crdtt 
kunde komma midt fram for Solen, och undan* 
goma henne antingen hel och hållen, eller til nå- 
gon del, for våra ögon? Hålft man ock af andra 
omftåndigheter kunde fluta, at Månen år ofs nii*- 
marc ån Solen. 
oi*faken dårtil. Dårfore, når 
At 
