t ^6 17^4. Od:. Növ. Dea 
diga obfervatiorier gifver ungefärligen famjni, 
hogd, fom Majers fått, hvilket fållan eller al- 
drig borde hånda, i fall nåilan hvar horizont ha- 
de nna egna nordfken. Enligt forfarenheten fy- 
nas deffa fken pä Grönland näilan altid i foder (/); 
vid något mindi'e pol-hogder fvåfva de oftafl kring 
zeniths Iår^re,i iMer viftas de merendels at norra 
kanten , hvaråft deras fynliga hogd aftager tillika 
med polhogden, til defs ae omfidcr altid blifvaofyn- 
liga. Detta hinder,' fa l^ida ånriu bekant år, 
vid 36 gr. nordlig bredd, ehuru deras låga ftållf 
nins och briftpåobfervationerkarifkeforn^mligaö: 
yåller, at de dir åro okånda. Alt detta tyckes 
ej kunna råknäs foi* en blott flum*p, utan blif/er 
ct kraftigt bevis pa deffa phénomenefshogd. Jag 
har defsutom noga genomgått och iåmfort alla dc 
obfervationcr^ fom mig blifvit bekante, utan at 
finna någon enda, fom ftridt häremot. 
111:0 Hårtil bor iag Bgga cn befynneriig om- 
ftåndighet, iom nå|)ligen uti annor håndclie kan 
utredas. Den angår mörka fegmentet, fom in- 
om de ljufa bågarna ibland vifar fig. Långt i 
norr, t. ex. i Drontheim,mårkes aldrig något dylikt, 
få at Paftor Bar ho w ej kan begripa, hvad 
dårom uti beflirifningar namnes. Lingre ifrån 
Polen mårkes detfom et grått niåln. IL^pfalahar 
jag mån^a gånget- fett det nåltan fvart, llotande 
på violct, och til mindre pol-hogder år det ånnu 
vanligare. En fvart materia vi far fig defsutom 
ofta vid nordfken, underllundom fäfom rok. I- 
biand fynas flrimmor eller llråckor, fom filla o^^ 
ver Ijufe bågen famtlkilja honom, fa at hanfcrut, 
fom 
(O Biihow I. c. (id. 23. 
