lo Jän* Febr* Mart. 
Man kunde ock låtteligen plantera dem , om dc 
bäras ifrån mindre fördelaktiga ålfvar til de bör- 
digare nå(t intilj ty fnikc, kallt och klart vattea 
Älika de hålft. 
§. i o. 
Af delningen på de jåmngaendc ringarna, el- 
ler utflcåttcn , och deras antal på Skalen^ tyckel 
man närmad kunna domä om Mufslornas älder. 
Når Mufslan år 20 ar gammal, fynes hon redaii 
vara til lin båfta ftorlek och Ityrka kommen, och 
kunna de lefvavåi til 100 år, eiler dårutofver. U- 
tanpä hogfla uprundningen närmare den Sumpi- 
gare andan ^ år altid en giånfande flack på alla 
gamla Skal, och de ytterila grå hvarfvcn likafom 
losflagnade eller bårtnotte , hvilka Skal åro biand 
de åldrigare af flågtet. Denna affkålning lårer 
fororfakas af Mufslans dragning ned i fandbottnen 
famt af defs fria refpirations rorelfe. Ty de fom 
fitta fåftade imellan ftehar i bottnen hafva ej den- 
fta klara flack. Når hol blifva genom Skalen gå- 
cndci antingen af mafkar, fand eller (karpa up- 
lofande delar utan ifrån, lå blifver det Mufslans 
hane och vilTa dod. De fom hafva Perlor uti 
fig, fe altid utvårtes gamla, ynkeliga och fkrab- 
biga ut, och låra ej bli få gamla, få at man har 
fvärt at finna någon Perl-drågtig Mufsla ofvcr 
60 år. 
Någon torde tvifla, om de Miifslör, fom vid 
denna underfökning ingen Perla funnits hyfa, nå- 
gonfin kunna blifva Perldrågtiga , fåfom ock, 
om dc Mufslor, ifrån hvilka deras Perlor blif- 
Yic ugnc, kunna å nyo generera Periorj och 
