1761^ JuL Aug, Sept 195 
huru ftorlla olågenheten for de våxter, fom flä 
under open luft, år den långa Vårtiden y fom hos 
ofs blidfkar om dagen och Ikårpcr til om natten 
med itark froft, hvarigenom rötterna ofta wp- 
dragäs utur fjelfva jorden., och den fpåda vaxtCR 
på alt fått anfåttes. Jag kunde ock lått fluta, 
at fådan om(kiftande varma osh kold icke hade 
rum iFjållen, dår vintren varar naftan intilSol- 
ftåndct, då pä åtta dagar fnon fmälter> efter åt- 
ta dagar år marken grön> efter åtta dagar alt up- 
vuxit til fin hogd \ efter åtta dagar alt 1 blomma y 
etter åtta dagar alla fron mogna j efter åtta dagar 
åjcer vinter. Altfä oek Vålterbotten5Uti hviiket 
Åkerbären måft våxa, har långt fenare Vår ån vi, 
Gch altfå åro våxterne dår långt mindre utftålde 
for de kalla froltnåtterna.^ Dåi fore Ikaffade jag 
mig å nyo en torfva med Akerbår från Norrland, 
låt plantera den pä en fång i Trågården 5 och om 
hoftctiden forordnade, at den fkulle , få fnart 
jorden vartilfrufen, tåckas med tjock moflaj och 
vid forfta vårtiden låt jag lågga granris ofver den 
islupna moflan, at vår- vårman icke måtte fmålta 
moffan forråii i Majo Månge bruka, at tacka 
fina våxter om vintertiden med mofiTa, och mena 
fig fåledes bevara dem från kold; men det årjud 
det famma, fom at tacka dem med isj ty moilan 
fii^er och behåller vattncD, hviiket med hanne 
fryfer tilfammaas i en hård is-klimp j fom mycket 
fent nåfta Vår kan fmåltas» 
i Genom foregåend© experiment vant jng mitt 
påfyftade ändamål, fä at Åkerbären nåfta Som- 
mar ftodö i fin båfta våxt, och andra året hade re- 
dan intagit^ lik fom Jordgubbar, hela fången, fa 
I ■ tåte 
