17^2. Jul. Aug- Sept. 237 
men ej fStåcktj har fållan blifvit fa mycket Lin, 
ac det lont mödan. 
Orfakcn til Lin-våxtcns befordran härigenom, 
år, i:o^ at denna ofvertåpkning afhäller froften, 
fom fordårfvar det fpåda Linet» 2:0. Om det år 
fådt i lagom våtfkig jord, fom år nödigt til Li- 
nets fortkomft, qvarhåller den muften i jorden, 
at torkande blås-våder ej far den updragaj och 
ftfftånger SoUhetan > at den ej får bårtbrånna det 
fplda Linet, fä framt ej torkan varar altfor lån- 
ge: dock har mig detta lyckats under nog lång- 
fam torka. Sedan Linet blifvit lä längt, at det 
våxt ofver rifet, tol det froft och fol-heta, och 
hjelper fjelf til, at (kyla Landet och qvai hälla 
muiten af nedfallit rågn* 
Denna risning kan val fororfaka något beiväf : 
dock får den fitt omak välbetalt, fom har til- 
gäng pä ris och vil ofva den famma. Ty, utom 
hvadanfordt år, gagnar den ock i vät-är, dä Li- 
net plågar nedläggas 5 men rifet håller det uppe 
från jorden , at Linet ej fär forruttna , och fåle- 
des både i väta och torra ärfkafFar god Lin-våxt. 
Utom detta, har risningen foljan^de nytta: at bar- 
ret, fom aflFaller, göder Lin-landet , hvilket Li- 
net utmagrar mer ån annan fåd; men fjelfva ri- 
fet kan at Landet hemföras til brånfle eller annat 
behof, Gran-flcogen fom qvillas, men ej ned- 
fålles, blifver våxteligare och tjänlig til timmero 
Grås til bete for bofkapen, våxer under de qvi-» 
Ilade granars bvilkct annars icke Iker, utan for* 
qvåfves af det ärligen nedfallande barret. De flå- 
fte mena, at båfta medlet at IkafFa grås-våxtigen, 
beftär uti at bärthugga ftogen och affvedja plat* 
fen. Men dctia botemedlet i våxt-riket lårcr gag- 
