tpS 17^2. O^t. Nov. Dcc, 
de bara upretndes ifrän mag-munnen, utan at hon 
någon fin kånde fpir til fädan retning , lom plågar 
åtfölja vanlig flufs-nysning. Paioxyfmen kom 
fkafcals, utan at liåila någon vifs oidning, eller 
fina vifTa (tunder på dygnet, om jag undantager 
de forlta dagarna, dä han påkom om mornarn;^ 
kl. p, om middagarna, och om aftnarna kl. d, 
Hankundcnu racka tulla timmen i fånder , ja ofta 
hefi 2 timmarna, under ftåndiga nysningar , och 
med feberfri puls. Under några paroxyfmer, fö- 
retog fig en af de närvarande at uptccknaaiia defs 
nysning.^r, och fann med beftortnmg, at hon ca 
p.iroxyl%ie nyfte hfelif iiRiO gånger; andra paro- 
xyfrricr bcfins antalet ringare, nemligcn fran 6 
tii 8 o gånger, ibland ock d^nounder. Det var 
f ålundk iekc underligt hon efter bvat paro-s 
xyfff.e v^r alrid få, genom -fvettig, at hon maftc 
ynifa linne , och at hön derjemte var undertiden 
fa ucmarr d, at hon fvimmade bort, och ej or** 
kade Ra fång -Hund rorft någon \em^ 
Man kan fuHer tanica , at jag for denna fålU 
famma f jukdom icke underlåt at anordna Bote- 
medel Jag låt opna adrén : jag låt lagg\ Spanlk 
fluga mellan axlarna: jag foref^ref Decoccum Ta- 
manndorum cum Senna: jag ingaf llarka Cam* 
phcrc • pulver: jag forloktc Opiata, Rokningar 
af Birnllcn och Reliner, fot Mj6!k fom drogs 
qp i näfan , m m» Men det ena med det andra vil- 
le icke liär flaan, och man urråttade toga mer, 
ån at endaft hufvudvårken något lindrades. Jag 
kan icke frångå, at ju fadant gjorde rftig tåmrae- 
Jigen brydd , fårdcles när jagfåg, at det led et 
gode ityckc in pä }:dje veckan ifiån det nysnin- 
gar- 
