2% 1780. (^an. Febr, Mart 
mårkeligen verka pä kropparna , ehvad de äro 
uti deras naturliga tilftånd lemnade, eller på 
hvarjehanda fått, genom männifklig åtgård, i 
annan belägenhet författe. I det förra tilftån- 
det hörer ej hit at betrakta dem, och i anfeen- 
de til det fenare, tillåter ej heller affigten, at 
denna gången vara vidlyftig. Det är vifst, at 
öfverflöd af värme utvidgar kropparnas Ytor, 
men brift pä nödig värme, fom kallas köld, 
drager dem närmare tilhopa. Metallerne gifva 
hjruppä de tydeligalte bevis, vid alla grader af 
värme, för hvilka de kunna utfättas , och hvar- 
vid de altid, antingen af iig fjelfva eller med 
konftens tilhjelp, återtaga fm förra (kepelfe. 
Våxt-rikets tilhörigheter , hvaribland trå-for- 
terne nu i fvnnerhet uptaga vår upmårkfam- 
het, lida ockfä tydeliga förändringar af var- 
mens olika ftyrka. 
Den förfta åtgärd, fom luftens värme har 
jpl trå-forterne, vifar fig väl igenom krymp- 
ning eller pä famma fått , fom vore det en ver- 
kan af kölden. Men värmen är verkeligen or- 
faken dertil, i det han utdrifver de flvgtigafte 
luft- och vattenaktiga delarna, hvarigenom de 
qvarblifne faftare mälle draga fig närmare til- 
fammans, och trädet fålcdes, i män derefter, 
krvmpa. Denna fammandragning fl^er dock 
allenafl til vifs högd, hvarefter varm eller kall 
luft föga är i ftånd at något uträtta medelll: ök- 
ning eller minfkning af trä-flagens volume. För 
famma orfak har man ockfå vetat, at vid an- 
p:elägna mätningar betjäna lig af torra trä-ftån- 
ger, hvilka pä långdcrne befunnits lida minfta 
förändringen af värme och köld. 
Ut- 
