178^- Febr, Mart, 43 
ined den upgifne krympnings-lagen. Någor> 
olikhet kan väl härvid upkomma, och infin- 
ner iig ät ven verkeligen, formedelft den ivåll- 
ning, iom kolen uti Milorna undergå 5 och 
hvaraf Herr Affefforen och Riddaren Rinman 
funnit hånda, at en tunna kol, i fynnerhet af 
Gran, fvarat einot en cubic-aln mil-ved. iMen 
alt detta bevifar ej annat, ån at kolningar i 
llort, icke i allmänhet frambringa fä goda och 
fullkomliga kol, fom prof-kolningen uptedt, 
hvilket den anförde lillan pä kols egenteliga 
tyngder nogfamt ådagalägger, hvaräft åfven in- 
hämtas, at ftora kolningar kunna gifva kol, 
fom åro lä concentrerade , at de i vigten lik- 
na, och liuadom öfverträffa fjelfva trädet, 
hvaraf de åro kolade. Och om fädana Miior 
blifvit noga upmåtte, tvifiar jag icke, at ju det 
iipgifne måtnings-flttet blifvit ftadfåiladt. 
När utrifna Kol-milor mätas med Tiinnor, 
Skrindor eller Stigar, k^n ej annat hånda, ån 
at mycket mer kol, ännu utfått är, erhalles. 
Ty ju mer kolen fönderdelas, ju IIoitc rum 
intaga de^ och kan denna olägenhet icke al- 
deles förekommas, faftän Milorna fläckas ge- 
nom dämning, Hårat, jämte kolens utfväll- 
ning, kommer det, at alla upgifter, fom inne- 
hålla uträkningar öfverkols och veds mycken- 
het, fa m.ycket öfverftiga^ halfva innehållet af 
den kolade veden. I allmänhet anfer man det 
for vinning, at fä ftort Stig-tal kol utur en 
Mila: men det tyiflas mycket, om kolens god- 
het dervid altid bibehålies. Tvärtom, tyckas 
de böra förlora få mycket af fm naturliga ftyr- 
ka? fom de gfverltiga hälften af den kolade 
ve- 
