6-8 I78c. ^an. Febr. Mart. 
Efter nägra månaders förlopp , til tager fjuk- 
domen fä, at den icke allenafl: upretas dä de 
gä, utan äfven dä de rida, åka i vagn, dä de 
fvålja, hofta eller gå til ftols, ja! de blifva fä 
plågade om nätterna , at de mSRe fiiga up och 
iemna fången* De anfall, fom öfverkom.ma 
under det de fjuke gä, åro korta, men de fom 
komma om nätterna, kunna räcka, en til tvä 
timar. Doclor Heberden har kånt en fjuk, 
fom drogs flere dagar med deffa plågor, och 
med fvårighet at andas , och var i ftorfta lifs- 
fara. De, fom plågas af denna fjukdom, dö 
mäfladels häftigt, faftän deras farliga och tve- 
tydiga tilftånd ibland kan vara flere år; åfven 
är anmärkt, at denna fjukdom plågar mall: in- 
finna fig efter det 50 ålders-året. 
De fjuke fåga, at varken fitter uti bröfl:- 
benet (Stcrmim)^ och det nu högre upp, nu 
äter lågre ned, men m.er åt vänllra lidan, famt 
klaga dä och dä öfver en vårk midt uti vän- 
fira axel-benet. 
Doåor Heberden dömmer, at denna f uk- 
dom är krampaktig, af de otörmociade och 
halliga anfallen, at de aldeles fria mellan-fl^of- 
ven , och utaf den lifa, fom de Sjuke känna 
af fpirituöfa läkem.edel &c. Åderlåtningar, 
kräk-medel, och andra aftorande, hafva vi fa t 
ingen nytta; allenafi: Opium, dä det gifvits 
emot narren, liar älladkoinmit någon lindring. 
Uti 3 Vol. af det anförda arbetet, finnes en 
händelfe af Aiigina Pccloris, fom den fjuke 
vid 52 års ålder befixrifvit, och hvilken 3 må- 
nader dercfter halligt blef död. Han hade fnm- 
ma fymptoiner af fjukdomen, fom Dod. He- 
BEK- 
