io6 i7go. Jpr, Maj. ^un. 
ål voro i Stor-maften upfl-ickade. En Matros, 
fom var fråmfl: up, och redan hunnit til top- 
pen, innan flaget fl^edde, blef Hggande orör- 
lig ofver falningen, nedflåpptes ledan rried et 
tåg, och vifte i forltone foga tecken tii Viih 
men kom (ig fore ip;en. En annan kaftadcs 
ifrän Stång-vanten öfver bord, och blef hårta. 
Sedan han fallit i fjon, fyntes han ej mer til. 
Af de fyra, fom voro i Stor-mårffen , lielt nä- 
ra vid hvarandra, blefvo 2:ne i ognablicket dö- 
dade. Den tredje hade i förftone aldeles för- 
lorat hörflen, var blå pä åtiTalliga ftållen och 
iam uti armar och ben^ men blef inom. fd da- 
gar fullkomligen äterftåld. Den fjerde oclr 
minfi; fkadde, berättade, genaft efter åfke-fia- 
get 5 fina kamraters olycka och fkadan , fem 
ifrån mårffen kunde fynas pa maflen: hörde 
något illa når han kom ned , och klagade of- 
ver ömhet i kroppen. De fom voro pä För- 
mårfs-rän och Kryfs-rSn, hade aldeles ingen 
annan känning, än af den flöt och dallring, 
fom vid flaget fl^akade hela Skeppet. Få Fack- 
rån hade en Man fått et fvårt flag , af et 
frän Stor-maften utfpjelkt ftycke trä. Capi- 
tainen och ftörre delen af dem, fom voro pä 
däcket, fingo mer och mindre känning af Con- 
tufion i den män, fom hvar och en var nära 
til Stor-maften. Man hörde klagas öfver f\'ä- 
righet at höra, flyfhet i halfen, hufvud-värk, 
ömhet öfver kroppen och fldlfning i knän j 
fom alt åro vanliga anllöter i dyhka fall. At 
häruti vara omftåndligare, vore en onyttig vid- 
iöftighetj hvarföre jag nu utbeder mig, at fä 
anföra de tankar och anmärkinngar, fom den- 
ne håndelfe gaf min anledning at göra. 
At 
