i78o. Apr. Wlaj. ^%in. 107 
At de tvä fma Jårn-mårlor pa toppen af 
Bram-ftängen 5 dragit dit åft-flaget^ år få myc- 
ket mindre fkål a t tro, fem afkan i fm fram- 
fart pafierat långt itorre jårn-ftycken, utan at 
tyckas liafva hait minfta benägenhet at upfo- 
ka dem. Tvårt om , har åfkan lemnat juft de 
fcåilen orörda, där de måfta jårn-faker funnits, 
fäfom Råerna, Salningarna och Stor - mårlTen. 
Hårvid bor märkas, at ytan af de jårn-faker, 
fom finnas pä Skepp, och Siljan beqvämligeu 
kan komma St, år fållan i metalliikt lynne. 
Gemenligen åro alla jårn-faker flere gånger öf- 
verdragaa med Beck och Tjåra, eller ock af 
raft upfråtta, och med en metallifl^ kalk-fkor- 
pa bctåckta. Nu har Becket en repellerande 
egenfkap, och alla mietaller åro i fammia man 
mindre benägna til Eleftricitetens em^ottagan- 
de, fom de förlora fitt metalliflia lynne, och 
komm.a närmare til en jordaktig natur. Af den 
myckenhet järn, fom finnes i maiterna och ut- 
om bords på Skepp, år följaktligen en ganfta 
liten del tjenlig, at lacka til fig eller leda åftia 
uti Skepp. Men når Sfkan ockfa kommer in- 
om det håll, fom den kan verka på, underlän- 
ter den icke, at noga upföka de til ledning tjen- 
ligafte ämnen: och af denna grund, tycker jag 
mig igenfinna orfaken , hvarfore vid f orbemål- 
te åfl{-nag, koppar-plåten inuti EfTel-hufvu- 
det blifvit angripen och bärtförd, och flråilaa 
blifvit bräckt ifrån maften? emedan utaf all 
den metall, fom fans i Stor-m^aften , ingen ting 
hade renare yta tii åfk-åmnets em^ottagande , 
än bemälte koppar-plåt och järn-kilarne fram- 
för Stor-maftenj ty Bramx-flängens hiffande och 
firande, famt ftundeiiga rörelfe under bläft, or« 
H 5 fa^ 
