1780. ^lil Ang. Sept 189 
pläga följa på vita fedentaria. Han fokte i det af- 
ieendet förbättra tilftåndet med åderlåtning pä 
foten, jämnare kropps-rörelle , båttre urval af 
fpis och dryck, famt nyttjade den fommaren 
en god Håilo-brunri , och om höften en Ti- 
fane, under hopp at fkingra vätfEornas feghet 
och inmåtenas törltoppeller. 
Hans krämpor fortforo dock med lika be- 
fl.^afienhet j m.en fem ingen feber, törft, ho- 
fta, andetåppa, eller brilf pä fömn, matlult och 
matfinältning fcrmårktes, var han tåmmeligen 
munter, och förrättade m.ed god ftyrka fitt Km- 
bete. Nätterna voro endall deruti befväriiga, 
at han icke kunde ligga pä vånftra fidan , ty 
dä kändes en fmårtfam dragning ifrån högra 
ref - benen. 
Följande vintren och våren 1774, aflupo 
utan vidare förändring, ån at vånftra axlen 
började fKjuta up, Thorax föras på fned, och 
. högra bröftet indragas. Han fortfor at bruka 
Iglar i fätet, lindriga Tifaner och Tvål-piller 
med Conii Extraft författe, famt lade et för- 
delande plåfter öfver den fjuka fidan. En kring- 
löpande Finfk Qv^ackfalfverll^a underlåt ock ic- 
ke , at med mängtaliga ut- och in vårtes curer 
göra lina utropade förfök. Likväl förblef Pa- 
tienten hela äret 1774 i^famm.a bekymmerfamma 
liäilningj och faft ingen feber eller tecken til 
bröftets invärtes fkacla förfpordes , drog högra 
brofcet iig alt mer och mer in, och det van- 
fira Iköt liogre up, och värken, fom han ut- 
märkte inom tvänne ar de härda ref-benen,tiltog. 
Nu kunde han ei, för kroppens fneda ftåll- 
ning och värkens flrall 5 längre än til höften, 
för- 
