1780. ^uL ^iig> Sept 
denna fä kallade Skogs-Bock. Vid Groot Va- 
ders Bosh klagade man mycket öfver den fka- 
da, fom detta djuret nattetid plägade tilfoga en 
Vin- och Kålgård dårfammaitådes. Man iann 
åfven mycken illiftighet hos detta djur, at kun- 
na undvika fnaror, giller och Skyttens forfät. 
Jag fatt fjelf en natt vid en Vingärd pä lur ef- 
ter detta djur, utan at kunna blifva det var- 
fe, oaktadt djuret icke defto mindre, efter all 
anledning, i all tyfthet gjort fm påhälsning. 
Emedan Bosh-Bocken löper tungt, plägar 
det ibland lyckas at fånga honom med Hun- 
dar. Når han dä ej fer fig nägon annan und- 
flygt, fåtter han fig i motvärn med fina hvaf- 
fa horn, och tilUka fKall han falla påkna, når 
han ftångar, llkfom Hartebeeflar pläga göra. 
Colonillerne foretaga ej mycket gerna en få- 
dan jagt, emedan djuret vid fädana tilfållen 
plågar fålja (itt lif dyrt, med at ihjålflånga eller 
illa flvada en eller annan af de ifrigalte och bå- 
fta Hundarna. 
Hornen, fom åro djurets forfvar, blifva 
Ibland orfak til defs bane, emedan det händer, 
at det fnårjes af växter och qviftar, famt fäle- 
des hindras i loppet. Til at undvika detta, 
fåtter Bocken fm nos rått fram under löpan- 
det, at hornen ligga långs efter halfen ; af den- 
na orfak pläga hornen pS framfidan fynas nS- 
got nötte eller polerade. För öfrigt år han 
väl, i /kogig mark, vigare ån Hundarne. Dcf- 
fe tappa där ock lättare fpäret. 
Honan eller Geten, fom är utan horn, och 
i fliog derförc löper mera hindcrlöft, låter 'ej 
fä lått jaga fig ur fl^ogen, flimt har för öfrigt 
et 
