2o6 1780. ^iiL Ang, Sept 
terfoljande fand-bruket Man bör defsutom, ^ 
fnart det litet ftadgat fig på våggen , draga li- 
neer eller repor i denne beklädninc^, med ea 
käpp, ända längs våggen horizontaliter, til en 
eller tvä tums afftänd imellan hvar linea. 
När denne anflrykning år väl torr, dragés 
den ofver med vanligt murbruk af fand och 
kalkj och fär uti den mänjan intet ler vara 
med. At grof fand fordrar mera kalk , ån fin, 
känna Murmåftare, åfven' fom dem icke ger- 
na år obekant, at når månjan år fet, tryter 
fand , och når hon år för kårf , tryter kalk. 
Är tilgång på vrak -tegel, och bokningen ej 
för koftfam, få gör | tunna tegelmjöl i hvar 
fandbruks månja mycket godt, em.edan beklåd- 
ningen deraf hårdnar båttre och fortare, dock 
ar tegel-mjölet ej fä oundvikeligt, at ju en rapp- 
ning utan det famma, ftår fä val vid lag hår, 
fom i rappning på ften-hus, dår fållan råd år 
til denne ingrediens; men vid Bruk, dår Vat- 
ten -bokare äro, fä at vrak -teglet med ringa 
koftnad kan ftötas, må egaren gerna lägga til 
den mödan. 
Om det nyfsnamnde fand-bruks öfverdra- 
get, fedan det år väl tilflaget , jämnas med åg- 
en pä mur-flefven och ej med flätan, få be- 
öfs ej det repas, til iålle för den påföljande 
anftrykningen åfven af fand-bruk, hvilken b!ir 
den fiftaj och dä förråttas flipningen , eller 
fom den af Murare kallas, putfen, med ftryk- 
bråde. At läin-borfLcn, vid hvarje anftrykning 
af fand-bruket, fkal gä förut, glömmer aldrig 
någon Murare. 
Jag har ånnu ej fagt, huru fägfpäns-bru- 
k«t 
