208 i78o. ^uL Aug. Sept. 
kraft rubbas , år en gifven fanning. At fan- 
fkyldigt ler, i vatten upJoft, fäller iig vid trå, 
år allmänt bekant. Når nu 4 års erfarenhet 
vift, at leret, åfven fedan det torkat, fitter 
qvar pä väggen, allenafl: det ej af någon fråm- 
mande orfak rubbas 3 men af ånnu äldre och 
urgammal erfarenhet år bekant, at bruk af fand 
och kalk ftar emot den främmande orfak, fom 
här är at befara, nemligen regn och fno , dä 
de icke fä länge ftadna derpå, utan fnart fal- 
la af, fåfom det gor på en våggj fä fluter jag 
derai, at allenalt timret i våggen år få gam- 
malt, at det ej mera krymper , och dropp ej 
far irran tak-tältet tringa lig ned imiellan våg- 
gen och defs beklådning; dol den med fand- 
bruk öfverdragne fågfpåns-beklådningen , blif- 
va pä Trä-hus få långe lutande , fom rappning 
pä Sten-hus. På dem händer underllundom , 
at någon lida, fom ftår för Nord-ofl vind, med 
tiden flåpper rappningen j micn efter man ej 
tröttnar, at dä gifva den bara fidan eller fläc- 
ken på Sten-hus ny rappning; få bor man ej 
heller undandraga fig det befväret, om någon 
iida eller fläck på et rappadt Trä-hus blir, a£ 
tidens nötning bar. Ocii pä denne öfverty- 
gelfe vågar jag för min del få tryggt, at jag, 
utan vidare tvifvelsmål, bekläder alla mina hus, 
fä- fort jag hinner , och är dermed årligen i 
fullt arbete. 
Dock när jag förledet år bygde et tvä vå- 
ningars Hus, hvartil jag tog virke ur gamla 
hus, för at ftrax fä anflryka det; vågade jag 
likväl ej, at låta endalt ankomnia på det fälte, 
fom fåglpSns-fmeten kunde taga i väggen at 
blotta fporriiingen, ehuru jag, pä hus at en vå- 
' ning. 
