210 I780. ^ul Ang. Sept. 
orfaka drag. Men när knut och vågg åro för- 
ut fmetade, äro alle opningar under följarne 
tilflutne. De inre, få vål fom fkiije-våggarne, 
fmetades allenaft med få^fpåns-bruk i tvä om- 
gångar 5 dock böra ftockarne i famma vaggar 
iorut djupt fporraSj fom beqvåmligaft fker med 
hvar ftock for iig vid forfta uptimringen. 
Det fordrar en noga tilfyn, när bruket in- 
fläs til mötes i de opne fäten, at det var- 
der med ftyrka, och ej lam.t inflaget. Om bru- 
ket ej mötes i fäten , at där hoptorka med 
hvartannat, utan tome rumlemnas, gör \- ar- 
men inifrån och k(Mden utifrån, fom i deiie 
tomheter rakas, en fuktighet, hvilken fcrr el- 
ler fenare röter våggen. Såkrafi år derfore, at, 
under fjelfva uptimringen lägga bruk irnellan 
hvart timmer-lag, och dä göra det ftadigt, få 
2t det ej rinner bort, när Timmer-karlen med 
klubban flår ned Itocken på line naror. 
Formonen med denne byggnad af gamla hus 
iigger deri, at m.an far flrax göra huiet färdigt 
med mairning, rappning och innanrede, utan 
at afbida den i nya Trä-hus långfamma och 
ied famma krympnings-tiden. H vartöre ock det 
nyfsnämnde hufet timrades och murades på en 
gång, fä at, när Timmer-karlarne den ena da- 
gen llöto med takilolarnas upresning , var 
Alur-mäib.ren den andra dagen upöfver kropp- 
äfen med fkorftenarna. Syl lar och fäftband 
gjordes likväl af ny, men tät och fin furu, 
fom litet eller intet krymper, och defsutom 
flera veckor förut var huggen , uptälgd och 
från marken uplagd. MolTcn kollar altid min- 
dre, än bruk af ler, fägfpän, halm och kalk. 
