1780. ^ul Aug. Sept 22^ 
I rummen, fom då kan vara nog med en. Bred- 
vid denne formon, får man fåtta den, at ohy- 
ra då ej kan gömma lig i våggarnaj ty den 
fkyr vitriol. 
Når E. N. med fin infigt och drift omfat- 
tat idéen, at göra den i aiia tider vanvårdade 
fägfpån nyttiga blir det en efterfyn for andre, 
fom galler m^era , ån alla demonftrationer. Men 
når då alle behöfva fågfpån , blir tilgängen 
knapp. Det vet E. N. ftrax råd fore. Och pE 
det rådet komma de flitige myrorna, at gora 
Månnifko-fiägtet en ny tjenft, med deras ftac- 
kar af gran- och tall-barr, fom E. N. påtänkt, 
når fägfpån tryter. 
Frågan, hvad befparing vinnes med fåg- 
fpäns-månja til underlag i rappiiing? kan in- 
gen bättre befvara, ån E. N. med det Hufet af 
208 alnars långd, fom E. N. bygger af kors- 
virke och girdfel med inflåtadt ris. Med fåg- 
fpån eller barr och ler, fomE. N. har på ftäl- 
iet, göres tor/la fyllningen, fom drar mäfta 
bruket. Den fkulle annars fke med bruk af 
-kalk och fand, hvilka bägge E. N. icke har: 
fand ej närmare, än i| mil, och kalk ej under 
4 Riksdaler läften. Sedan gärdflet och rifet 
.äro öfverdragne med ämnen, fom fåledes ko- 
fta E. N. intet, behoFs ej mera, än f tums 
tjock rappning med bruk af de bägge dyra va- 
rorna, fand och kalk, at göra underlaget tryggt 
for regn och oväder, jag tviflar icke, at ju 
E. N. låtit gärdflet fpikas utanpå llolparna, 
emedan rappning ej fitter qvar pä upråttftäen- 
de trä. 
Det torde fortjena fin underfokmng, om 
in- 
