310 rSo. 0&. Noi\ IJec. 
men fom jag funnit, at detta husl.äls-åmne år 
for Fäderneslandet af ftorfta \igt och varde ; 
liar jag trodt, at aila foriigtighets mätt dårvid 
borde i akttagas , på det rappningen må aga be- 
ftänd och fåleds tjena allmånheten til efterfyn, 
fom fåkert fKer, om hon, pä hna forlla fcr- 
foknings ftållen, befinnes blifva varaktig. Ty 
hvilken H^ulle val, i fin hushaihiing , vara lä 
obetånkfam och gripa fig an med en nybygg- 
nad, famtkopa dårtil, nog längvåga ifrån, dyrt 
byggningstimmer (hviiket alla, i Rikets måft 
bebodde orter fä vidkännas, dår fållan til råck- 
ligt bränfle finnes och ån mindre tilgang pä 
dugligt bygnings verke) , dä han fått erfara : at 
han af fin gamla byggning eller lluga, med en 
mer ån fyrdubbel belparing, kan tildana \\g et 
hus, det vackralle til utieende, det båita at be- 
bo och få varaktigt, at om det endaft hål- 
les vål vid magt med tak , det då uthärdar 
mångfaldig långre tid ån en ny tråbygning? 
Utom förenämnde befparing uti Bygnings- 
koftnaden och erhållandet af vackra, dragfria 
och goda väningsrum famt varaktiga Hus h fä 
vinner Fäderneslandet, genom en fadan omlag- 
ning pä gamla Trähus, tillika en mer ån be- 
tydande fördel, dymedclrt, at den unga tim- 
n:ierfkogen, fom nu, knapt halfvuxen, tilgri- 
pes, får dä tid at tilvåxa och upnä fin fulla 
mognad, och faledes blifva et dugligt verke til 
bjclkar och bräder, både för JuisJbyggnad och 
Skepsbyggerier fom ock til utQsepnings. Det 
år nogfamt kunnigt, hvad tor en Itor affaknad 
re- 
*) Sc S. Peccrsb. HandL för år 1766, 3 Delen, pag. 87- 
