1805, £fan. Febr. Mar t. 03 
och Sj urberget ådaga lågga. Det fednare lig- 
ger jufl vid brådden af Nåsfjon: det år jord- 
betåckt och få brant, att det med moda och 
fara kan befligas: dårpå aro ock visfa flållen, 
fom kallas Timmer-åkor, hvaråft flockar lös- 
flåppas och åka fedan fjelfva utfore ner i Sjon, 
dar de fedan flottas eller vintertiden koras, dit 
man vill. Hvad i ofrigt hittills blifvit fagdt 
om Landthogderna, det galler ock om de dår- 
på varande Kullar oeh Hogder, ifynnerhet då 
de aga någon betydligare florlek och flråck- 
ning. 
På de lågfla flållen af Landthogderna, fom 
ofelbart träffas vid de flörre Vattudragen, få- 
fom vid Dal- och Roth - Elfvernes flrånder, 
råkas icke fållan fafla klippor, fåfom Suttur- 
fkär m. fl., hvilka framfkjuta och alltid vifa 
enahanda Berg-art, beflående af en rod och 
grof Jafpis, hvilken ockfå troligen år hufvud- 
arten, uti grunden af alla Landthogderna, och 
det till en vifs hogd uti dem alla. Men hö- 
gre up uti dem, blifver Jafpifen finare, och 
finnes uti kantiga och afrundade flycken af 
åtfkillig fiorlek och flag, hopfåflade med dy- 
lika flycken af h varjehanda Porphyr- arter, 
medelft Gluten af olika fin, ljusröd Jafpis, el- 
ler utgöra en Porphyr -Breccia, fom intager 
flora hvarf, hvilka hvila på hvarf af Hålle- 
flinta, famt hafva ofver iig andra hvarf af 
finare Hålieflinta med fparfamt inflrodda Fålt- 
fpats-prickar, utgörande fåledes redan en art 
B 4 Por- 
