i8o$, £fan. Febr. Mar t. 51 
fannolikafl kunna antaga, att flora ve rids- 
ha fv et i allmänhet aldrig varit högre ån det 
ånnu år; men vål har enfkildta länder kun- 
nat vara ofverfvåmmade af flora fjoar t. ex. 
Oflerfjon, Venern, o. d. fom kanike med ti- 
den banat hg djupare utlopp, och fåledes 
fjunkir. Deraf följer icke att jorden alltid 
haft fullkomligt famma utfeende fom nu; 
tvertom har troligen allt låglandet fmåningom 
tillkommit af den jord, fom meteorifka vatt- 
net losfat och nedfört från de uråldriga ber- 
gen, och fom hafvet till någon del åter upp- 
kallat. De fmårre affkilda granitberg och 
klippor, fom i urålder forrån detta fmånin- 
gom fkett, tydligen flått ofver hafsytan der 
fom nu förutan dem allt år lågland, — dc 
hafva troligen, dels af brifl på jord dels for 
häftiga vindars (kull, då varit alldeles utan 
florre växter och blott till någon del ofver- 
dragna af Lichener m. m. d. fåfom våra ånnu 
varande hafsklippor, — tills de med tiden på 
fidorna århållit någon jord från de florre ber- 
gen, dels ockfå blifvit, nedifrån fkylda af 
fkog fom uppvuxit på det tillkomna låglan- 
det, och fåledes tjenliga for en yppigare vege- 
tation. Till följe håraf fkulle desfa, — tillika 
med invid varande låglandet och flots-trak- 
terna , fom åro tidens alfler, — fmåningom 
hafva århållit fina växter, och det naturligt- 
vis från de flora uråldriga bergen, deras djupa 
dalar famt fkuggrika rötter; hvilket beflyrkes 
Da af 
