J #tf» o? an * F ebr - Mar t. 67 
fittande i axen, bevaras kornets grodd -ånda 
af hylfan, (agnfkalen, Glumae) få att den 
ofra delen af kornet kan till och med vara 
fvedd och famma korn fkall likvål icke alle- 
naft gro, utan åfven gifva fullgod våxt, om 
kornets ömtåliga grodd-ånda, fom år inåt 
flåndet och fitter gömd ned i fro-hylfan, for» 
blifvit ofkadad. 
s:do thy efter gammalt, behorigen fårva* 
radt, Hvete, till utfåde, undvikes åfven Sot 
med all vifshet. 
Anmärkning. En af mina grannar före- 
brådde mig det jag, i en af mina fmå Land- 
hushållnings-fl<rifter, påftådt: att Sot icke åkom- 
mer efter gammalt Hvete, hvilket likvål fkall 
hafva håndt honom; men antingen hade hans 
Utfådes-Hvete legat for tjockt i Låren, få att 
Hvetets fugtighet icke kunnat afdunfta, eller 
hade låck, eller inyrd fno, i fpanmåls-boden 
fugtat det, eller hade någon fyra i åkern 
angripit nåmde hans utfåde; hvilket han fe* 
dermera holl troligt. 
IV^an kan icke nog anbefalla och efterfé 
Hvet-åkerns håfd och bruk: Ler-myllan, eller 
den få kallade ftarkafte jorden, våljes alltid 
fordelaktigaft till Hvete: Sådan åker ligger of-* 
taft horizontelt, eller med omärklig fluttning; 
men om den år fkålig, har breda och höga 
renar, eller år illa kjord med ibland upplåt- 
tad, ibland nedtryckt trådes-ftock , till ojåmn 
faft botten fom gor fyra, helft efter långfam 
E % våt 
