72 1805, $atié Febr. Man. 
ledne hoft bkf jag dem varfe, till flor myc- 
kenhet, på en min grannes vål håfdade åker. 
Orfaken, jåmte den rågnaktiga väderleken 
fånings-tiden, befanns vara: att han haft fitt 
vackra Utfådes-korn liggande i en djup, trång 
och betåckt flandlår. 
Några åkrar dem jag fick vid ett jord- 
byte hade nåflan beftåndigt, då de varit i 
Såde, gifvit fotig fkord. Bonden fom hade 
egt dem , varnade mig i fynnerhet for att befå 
dem med Hvete. De lågo fankt; men fedan 
jag flarkt uppgråfvit dikena, i fynnerhet back- 
diket, fom fkiljde dem från ett högt berg, 
och, genom ett forborgadt kåll-fåg, gjort en 
djup flengraf ånda till afloppet, få hafva fam- 
211 a åkrar nu gifvit 2:ne fkordar ypperligafte 
Hvete. 
Jag kunde anföra flere håndelfer fom fkulle 
befkyrka omöjligheten att få Sot af Riadt 
eller godt gammalt Hvete till utfåde på en 
ifrån fyra befriad åker; men Bönderna i min 
ort känna det nu allmänt och få derfore ic- 
ke annat Hvete, i brift af Riadt, ån gammalt 
eller det fom forfta året vuxit af gammalt; 
och andras erfarenhet fkall båft befanna min 
egen; famt ytterligare befåfla den {lutfats: att 
i Hvet-kornee ofverflodigt vatten-ämne, £5r- 
orfakadt antingen af kornets bulning forrån 
det fås, eller af kornets utmjolkning i åkern 
fedan det blifvit fådt, och förrån det hunnit 
