igof, £?ul. Ang* Sep t. 149 
Theorie, fom andras. Hos hvilken felet år 
minft, år Theorien båfl. Det hufvudfakliga- 
fte af min Method fammanfattas i följande 
Satfer: 
I. Då fråga år blott om Dire&a motflåndet, 
år den vanliga Methoden, fom blott beftår 
af en enda Term, (hvilken må heta Iner» 
tiat-Term"), ånnu den båfta: men 
IL Når Anflotnings -vinkeln emot en Plan icke 
år råt; bor till den vanliga Termen bifo- 
gas en Complemental- Term , fom förhåller 
fig dire&e i en fammanfatt Proportion utaf 
Quadraten af Anfalls- vinkelens Cofinus, 
och tredje Ipignitéten af Härligheten. Den- 
na Term kan ock kallas FriStional- Term? 
fåfom måft beroende af Fri&ion vid fjelf- 
va Anftotningen. 
III. Om tvånne fammanfogade Planer följa ef- 
ter h varandra, görande en Vinkel fins e- 
mellan, och fåleds olika vinklar med rö- 
relfens led; alflra bagge Termerna i N. II. 
af fig hvar fin CorreBions - Term , beroende 
af Anfalls- vinklarnes fkillnad. Desfa nya 
Termerna åro Subtraktiva, når Planerna 
innehålla en utgående Vinkel; men bl i f va 
af fig fjelfva Additiua, når berörde Vin- 
kel år ingående* 
IV. Om ytan år kroklinig, nyttjas åfven, ge- 
nom tillämpning af Fluxions-Calculen, de 
i N. II, omnåmde JnertiaU och FrictionaU 
M 3 Termer» 
