igoj, $uL Äug> Sep t 14$' 
Någon torde tänka* att c* oker Cbmpté* 
mental * Termen i Formeln (T/) häftigare * åri dtt 
verkeligä motfiåndet hinner följa med: men 
Forfoken intyga annat* Så långe u = qo 0 * 
och derfore Cof.u =3 o; vifa Förfoken i JVbw- 
velies Éxpériences ± att motflåendet ganfka nåra 
växer fom blotta c 2 : men ju fpitfigare u ta- 
ges, defio mera växer det éfvef detta förhål- 
lande; och det få ftarkt* att Hutligen icke en 
gång fjelfva c* fynes vilja racka till. 
1 h 
Låt nii mera framdelen af kroppen, hvaré 
Horizontéla fkårning foreftålles med DBÅGH 
(Fig. 5.)* utgöras af tvånne Planer AB, BD* 
öch ÄG* GH på h vardera fidan om medel- 
linieri AE likformigt flålda; få uträknas mot- 
fiåndet emot ÅB och AG på nyfs forefkref- 
na fått. Men jufl det vattnet , forri fl irar efter 
ÅB och AG, for att vika undan åt fidorna* 
ininikar vattnets anfall emot de efterföljande 
Planerna BD och GH. For att nii farrimån* 
fatta få vål det Primitiva motflåndet af BD 
öch GH* fom ock dels minfkning eller Cor- 
refåiori' i en Formel; få låt Anfalls- vinkeln 
emot BD eller GH vara == w, Orthographi- 
Ikå Projedion af BD + GH = DK + LH 
2= 2DK == /j (då nämligen frågan år öm BD 
och GH pä en gång; eljeft vore DK enfara 
== j): och når de föregående Planernas Pro* 
je&ion BG jåmnfores med de fednares DK + 
N % LH* 
