153 
' , F. H. Muller 
fil ^i}tte foc a)jt)nt^^^^^ 
§|^aac man ^ar gtort jTg øeficnbt tuet) alt, $yat) €§ijmi(lerite libititttf ^ar 
1^/1^ (Tfreijct om e« rigtig @ølt)?0we6 Dperatten^ otj af egen C^rfanug 0{5 
ofte igtentagne.gorføg CC otjecktolifl om, at na'jlen aUe, faa wnfetagnc, ere if^ 
fun HinlJe i8eikt)ere tif t)en fifferfle Omøangd-^aKaatJe, faat^el i ^enfrniDe til 
^aa&berctS foniøl)ne Dg netagtige £Renfeffe fra ^ølm, jfcm Søbetø grem^ 
Ccingclfe i (In fnIt)fomnepe 9ieen§€t>, faaat ^et ^et) nt renfeé fra ^aateret ta# 
^er iffe aHenefle intet af jln »icMige ^«ggt, men k^olbec enbog famme,D.\)an« 
litet, fom t)et far C^avt i ^fanDingen, føccnl) 5)t:øi?en 6Iet) anfliffet, t)i( W 
(ettelig intfeeø, at ©ølt)et, efter t)eu §it)tif anpriifle eg gangfe ©øbprøtjningøs 
SKaabe, taber altib noget t)ill t)et) enfrø 5^rø»e; men foruben befte i)ijfe %ai 
flit?ee ber entinn et anbet , fom fan fafbes t»ef ut?i(]e og uBeflemte %ab, ^m\) 
^mil fan t)(^re Sfavfagen, far jeg farefat migtø^b n«r\)£?renbe TibenSlffanbting at 
unberføge, og ønfFec jeg beri at fwnbe Blitje f a'lbig nof for at fortiene bet føi op^ 
(t)(le (5ce(j¥aD6 ^SifalD og Dpmcecffomfeb^ fom fat Umfl mig benOSre, at 
5}«Ige mig til eet af Det^ iBteblemmer* 
gor be fejle, fem f ai^e fagt ?Ka*rfe tir bet førfle %<ih, fr)m$ bet Def at 
^c«te cn 03 muibgaaelig gølge af Omgangdmaaben i benne 5Dee( af 9?to&eer5 
fonjlem . 
; Uben toibere at uuberfege be tjccfcntfige IMarfager feriif, effer at D«re 6e^ 
fijmret om at forebygge bet, far man labet ftg note meb 6(ot at \?ife, at bet fot< 
folbt (tg faa og iffe anberlebe^^ S>ert)eb cr bet 6fet)et, fyort?el bette 2:ilfdbe 
far altib foranlebiget en ©(ag6 Uov)ereen6jlemmelfe imedem be pejle ^Jto^^J^^f^f 
03 en ©fags Utøiøf eb om ©oI^5?)rø\)ene Oiigtigf eb for ben iSiotenbe 93 @aU 
