24 1789* ^^^'^ J^(^''t. 
utgöres af en famlad värme, fynes tilkånna 
gifva och fafom en allmän egenfiiap utrrsilrka 
den förmågan, at kunna lurnunJl-ra den krop- 
parne tiihöriga inbördes dragkraften- hel:-: ca 
det tillika år vifst cch fceftäridigt, at varmeii 
ganfka <Jfta befordrar föveningskraitens verkan 
(pä lika fått, fom Herr Blrgman fjelf det unv 
ma åfven erkänner): och at, om det hinder, 
at värmen gör hinder uti någon f?.mman fatt- 
ning , fom fi^uiie hafva ågt rum utan denna 
förökning, eller ock vid en ånnu lägre grad 
dårafj fä hårkommer (ädant verkeligen icke 
från något ann?^t, ån antingen ifrän des egen- 
teligare och ftarkare föreningskrart med et a£ 
de ämnen, h vilka den tager dl iicr, eller ock 
ifrån en ny och öfverlåg.snare tråndlkap dem 
imellan, fom värmen medel fl fin närvaro tit 
våga bringar. Utvecklingen af deffa tvänne 
orfaker ftal gifva et tydligt begrep om det, 
fom jag förftar med temperaturens t il jl and elUr 
bcffiaffrnhct^ och fl^al tjena at bevifa, huru fom 
å^t for dragkvafcsrna, gifDCs en vijs bcfKaffcnhci i 
Temperaturen^ fom gor deras vcrkaji tintivgcn trag 
eller fnalU anthigcn ingen eller -jcrkiViäe: en grund- 
fats, fom efter mkt tycke iynes böra flälla^? 
ibland de aldra alln)ånnafte fråndilMps-lagamas 
antal. 
I. Da man icke har nSgot affeende pa den- 
na Herr Bergmans alt för allnjänna regla tor 
varmens inflytande, få hnner man at icke i\å- 
gon annan, ån han, har bättre törklarat Ikil- 
Hvaden imellan föreningskrafterna pii vata vägen 
och JU? den torra. L ^t en krops A förenings- 
begår med kroppen R rzD, och med kroppen 
C c: 5 : i orcitaliom ofs tillika at kropparne 
A och 
