68 1789- ^^^^^ ^^(^^^t- 
ven lemnas imellan tvårilockarne) kan yran- 
de fhön lått genomdrifva, och kan ej faltna 
vid runda fianornaj jag hade hPtlidne år bevis 
häraf , at fnon ej var högre vid timrade går- 
desgärden än pä det öfriga fåitet. 
3) Som af dylika fnodrifvor vid gardes* 
gårdar, årligen mycken utfådd höft-fåd dör 
ut, och den til vär-fåd ämnade jord, fent lå- 
ter köra och reda lig , åfven is qvarliggande 
til lilngt in pä fommaren, då gårdesgården lig- 
ger på födra fidan, hindrar gråsvåxten, få bö- 
ra deiTe giefa gårdesgårdar bhfva mycket nyt- 
tige. Som denna förmon ej rann mig i bogen, 
förr ån jag fifta vinter obferverade, at fnön 
ej famlat fig dårvicl, fä år det förfl, genom de 
i fomras timrade, fom jag näfta är därom kan 
få full öfvertygclfe. 
4) Hafva inga kreatur, mig veterligen, 
g-^tt öfver eller genom timrade gårdesgården , 
pä 8 är, fom jng dem nyttjat, utom haii fmä 
digrifar, fom modren dock geiuft lockat til 
fig, fåledes til foga fkada. Det tycks fom 
kreatur, hvilka då de öfver andra gårriesgi^r- 
dar flöja, lågga fig därpå, famt hjelpa fig fe- 
dan genom klyfvande öfver, kunna ej hjelpa 
fig at klättra öfver deffa, ty föttren fä ej få- 
Ae pä de runda flanorna; men för en del 
häftar, f(.m utau at röra gärdesgården flöja 
öfver, hjelpcr endalt högden, och kan man 
iåta timra et hvarf högre. 
5) Aro de för mannill<or latte at klyfva 
öfver, hvilka, där gänglLenr på fram, ofta för 
im beqvåniliglict, tördurfva eller nedrifva de 
vanliga. 
6) Ar 
