132 
1789' ^P'^' -^^y- ^^^^'^'^^ 
pet bränbsrt amne. Under ftåndig ökning af 
vigter pä Paften, fom pä flutet upbar inerro? 
fju Lilspund , och under påblasning i hela 
timmen och dårofver, omfmåites famniaMoiyb- 
den-klimp tredje och fjerde gnncen , i ofrigt 
pä lika fått, fom förut. Men Molyhden-jorden 
Lade föga fönninfkat fin rymd, följakteligen 
icke vederbörligen fairimanfoiålL. Den var väl 
med fmå brunaktiga flaggkulor betåckt, hvar- 
ibland fyntes nugra prickar med metalliik glans, 
]n'iika dock icke kunde antagas eller utgifvas 
ior något fäkert bevis til ikedd reduction. 
Som Molybden -jorden under deMa fmalt- 
ningar troddes hafva åt fig tagit alt det brån- 
bara^ fom den behöfver för at blirva riktig 
Metall, och fåledes nu endaft tanvade tiifats 
af tjenlig flufs för at fammanfmålta, pulverife- 
rades denna Molybden-jorden , fom. utftått be- 
rörde eldprofver. Den kändes under hamma- 
ren tämligen härd och fkör, famt vifade i brot- 
tet en gråaktig, Ijusnrickig och fingrynig yta 
med mctalUfl^ fiirg, ej olik Allrands-järn, hvar- 
uti härdfatta Tack-jfirns-gniilor futa inftankte. 
Detta utfecnde ökade hoppet at med tilfatt 
Aött Borax, fedan den förut blii\ it fmålt och 
utgäft, vinna ändamålet. Til den andan fuk- 
tades en liten Digel omkring botten, med 
Linolja eller vatten, hvaruti 15 mycket Kol- 
ib/bbe Jemnadcs, fom däruti ville fallna. Dar- 
uppä inlades den tinmalne Molybden- jorden, 
med litet Stybbe årvanpå , famt däröfvcr få 
mycket Borax, fom troddes vara tilrackelig at 
betacka det förväntade Metallkornet. Digelen 
hueradcs, ftäldes in i en annan liörrc, med löll 
lock örvcr, och päblälks nied itarkafte eld 
timme. 
