196 1789^ ^'^^g' Sep t. 
Tiiift 3t tanka pä luojeligheten af dofl^ets 
Irjelpande, rnedeljl gcnorribåraxide af den del 
af benet bakom örat, fom kalks procelTus mam- 
4111] lari» offis temporum. 
■ Den antörde Mndelfen var kcrteiigen foljarde: 
Z.U 'iEn Recriite klagade at någon. materia iioC 
'''genom des öron, med klen horfel pä det hö- 
rgfti orat, ' och ' 2t han pä det vånftra ald^les 
'förlorat den, fedan för 4 är fedaa et rot- 
'lar pa högra benet blifvit låkt, efter hvilkeii 
'xid V-'rken i öronen jämte varets utflytande 
^^iPorfl: börjats. Den utllyfande materien lukta- 
'Vle nu ganfl.a i:!?., och tid efter annan åkom 
'"honom hå;tige feber-anfali , med grutvelig 
"vårk i fynnerhet i högra örat, hvilket alt 
*iijelpte§ genom åderlåtningar, ::fförande och 
'V-cylandé, ic.rnt ut vårtes rrijukande och fmäit- 
"^'ftiliande niedel. ,Men år 1776 fördes han til 
''Lazarettet, ;han;håtfe då åter håftlg feber med 
ffä fvar värk at den fjuke var halfrafande. Han 
f^'blef inom 2 dagar 3 gånger åderlåten, tog 
^firidnga afförande medel; upmjukande infprui- 
"nlhgar och 5i:gbad i örat, fam.t vehcacori-er i 
"nackerv och -bakom öronen , jåmte Blodiglar , 
'applicerades. Alla defTa medel användes hvar 
^'efter afinan , och en deltörnyades åter, men 
^'3it kuade ej en gäng ftafta Helgon lindring. 
^VHan hade belråndiga plågor och fömn-löfa, 
at det fanns nödigt at gifva Opium. Utur 
"det högra örat fiöcmycket liinkande var, och 
"\lå man tryckte pä örats yttre öpning, kom 
- vifca en tjock klimpig m.ateria. Etter 5 vec- 
-:kor marktes en mjuk uphögning vifa figba^- 
■'om örat, öfver proceltus maitoideus. Mju- 
'Tcjtiide omflag lades därpå > mön andra dagen 
''voro 
