1789- jivig. Sept 
.érat, fom tranverfelt anftållas, utrönes båft de- 
ras olika difpofition, oiika form och olika ftor- 
lek pä differenta liällen. Hela inaffan, når be- 
net perpendiculårt och med anfigtet paralielt 
genonifågas , finnes af den olikhet i tjocklek, 
at hon vid balis eller fammanhanget med pars 
,petrofa oeh fquamofa år tjockaft, mot hälf- 
ten äter af fin långd är mycket trängre, på f6r« 
ra ftållet kan utgöra | tum, på det fenare åter 
knapt I eiier | tum, hvartii den bakfore hg- 
gande iinus träns verfaiis är vållande. Nedan- 
fore detta flålle åter vidgar fig a nyo apopHy« 
fen och ernår fm förra tjocklek, til des åndte- 
ligen fpetfen af benet utftiger. Omkring bafis 
år antalet af celiiili^ ymnigaft. Hår åro de ock 
mycket fmårre, fafxån en och annan ftor kan 
ligga imellan, men ingalunda i akttages någon 
vils ordning i deras rangerande. I negden af 
os fquamofum likna de fmå häligheter, fom 
finnas i andra fpongieufa ben, blott at deras 
mer eller mindre conipletca väggar beftå af fa- 
itare bentrådar. De fom ligga ät ytan åro nå- 
got fxörre och med fcadigare våggar förfedda. 
Ju mera åter apophyfis mailoidea avancerar ut- 
fcre, delio iiörre och ftarkare blifva cellulär 
och deras vaggar. Til och med i utfliottets 
ytterfla fpets finnas de ganfka Piora, några til 
ätndllige hniers diameter, inblandade med fmårre. 
De ftöriia finnas mot yttra ytan af apophyhs 
maftoklea och ibland dem har jag tyckt mig 
obiervera, at' prdecife under den fkråfligh eten, 
fom på benets yta upkommer af mufculi fter- 
nomaftoidei och fplenii fåfle, hvareft ock ob- 
ferveras den flörfta högden af apophyfens yt- 
tie convexitetj en cellula haft framför de an- 
O 4 d^-^ 
