248 Ocf. Nui\ Bec. 
fom fv^ntes troligafl:, huru det fainrna måtte kun- 
na borttagas, få at en ricktig farrimanlrrjält Me- 
tall blefve frambragt. Huruvida denna tilMll- 
ning fvarat til åndarnäiet, vifar utflaget efter 
detta förfök: 
a) De i ftybbet inlagde profven voro alt- 
igenom fvarta, i fynnerhet i ytan fulla af glån- 
fande ljusgrå fjåil , hvilka man jkulle kunna 
hålla för någon reducerad rrietallifk varelie, 
om ej Blyerifen mifstånktes åga dåruti del. I 
brottet vifade lig någon mera liknelie til me- 
tallitet, men at pä detta fått bringa den til full» 
komlighet, tycktes fordra en långvarig och 
fxark eld. Vid fönderflagningen af digelen för- 
korn profvet c. 
b) Deffe profbitar hade på ytan gulgrå fårg, 
föllo med en fiags tyngd och klang emot Rif- 
plåten^ och voro härde under hammaren, dock 
fköre och bräcklige. I brottet vifade de hvit- 
gul metallifk färg, af grynig och pipig fam- 
manfåttning , fom gaf tilkånna at ånnu något 
fattades i den eldgrad eller des längvarighet, 
fom kunde bringa dem at rinna nårmare til- 
hopa til et korn. Det lilla ftycket, fom var 
taget af profvet B. c, tycktes hafva varit be- 
iiågnafl: at fmiålta tilhopa: det hade ock på en 
lida h vitare metriiiifli iårg famt tåtare gry ån 
de andra, och pä ytan voro tvänne ftlllen be* 
täckte med en bronziårgad flagg, under hvilr 
ken jag tyckte mig med microfcopet finna, at 
nSgon fullkomligare fmåltning börjat för fig gd. 
O Deffe prorbitar voro på yran metalliikö 
famt mer och mindre ljuft gulaktige, Ikarpe 
och likfom taggige famt hvaffe for känflan, hv 1- 
ken ock rögde detfamma hos de föregående, 
d?ck 
