1789* 249 
dock minft hos a). Deras öfriga forhållande 
var lika fom om ^) fagdt är, och den bekläd- 
ping de fått af inciränkning i Moiybdenkalken 
hade införlifvåt och reducerat fig af det phlo'- 
gillon^ fom förut var för mycket i de inlagde 
i itycken. 
I Här återftod fäledes icke någon tvifvel, at 
Moiybdenkalken verkeligen kan reduceras til 
rnetaliifkt tillf änd, famt mojeligen fmåltas til 
korn, fom utgör en egen och ifrån de förut 
bekante färikild metall, Sjelfva des förhållan- 
de i redudions-vågen ådagalägger det nogfamt: 
och de egenCkaper, fom tilkomma fjelfva Kal- 
ken och Metallen i andra affeenden, fl^ola fram- 
deles fulleligen intyga detfamma. Sedan den- 
na fattade föreilållning om fättet at bringa Mo^ 
i iybdenkalken til rnetallifk värdighet på det fåt- 
tet llagit ut, fom forbemJldt är, tycktes det 
vara nödigt at ytterligare förföka möjelighe- 
i ten at bringa denfamma något närmare til rent 
korn. Brift på goda diglar gjorde härvid nu 
, niera en ibland de ftora fvårigheterna, fedan 
i de, fom nu finnas til köps, beflä af ganlka 
dålig fammanfättning och elakt åmne. Jag 
blef för denna orfak nödfakad at til följande 
prof nyttja något fiorre digel, an jag bort, un- 
der den förmodan at nägon förökning i eld^ 
gi-aden fkulle erfåtta detta tiltag. 
D) Ställningen i Åfsjan var lika med den, 
fom i näftföregäende prof nyttjades, allenaft at 
Puflen nu gick | timme med 5 och därefter i 
I timme med 6 lispunds tyngd. 
I denna digei inlades bitar af alla i förra 
profvet (C) förfökta ifycken utur alla tre dig- 
iarna, hvilka ftycken doppadee i Linolja, hvar- 
0^5 efter 
