1789* C?^' ^^^^ 255 
förfök därmed, forr ån jag forfkaffat mig nå- 
got förråd af vår inhemfka digei-;til verkning 
ifrån Bergmäftaren Herr Geyer. De förfök, 
fom jag redan gjort och af hviika minfta delen 
åro anförde, hade ock redan fä myeket verkat 
på hålfan, at jag måfle pä någon tid af hälla 
inig ifrån fä ftark päkänningj igenom omvex- 
ling af häftigt och en öfverdrifven hetta, fom 
deffa arbeten fordra. Jag företog mig förden- 
fkul at pä et mindre våldfamt fätt anftäila an- 
dra förfök på Molybdenkalkens Reduftion. 
K) Jag ville föril; inhemta, om Molybden- 
kalken är beftändig i elden, då den med ftyb- 
be betåckes^ faftån digelen år oluterad och en- 
daft med löft lock betåckf. i6 afs däraf inla- 
des fördenfkul pä vanligt fatt i ftybbliård, och 
digelen fyldes fedan med kol Anblåsningea 
varade ^ timme 3 med 5 lispunds vigt pi Pu- 
ften. Då den inlagde prof-kiimpen igenfanns, 
hade den ej förlorat mer än 25 proCent i vig- 
ten, hvilken förluft år vanlig, åfven i flutna 
kårl vid denne' kalks reduftion, fåfom föregå- 
ende förfök utvifao ^ Pä ytan var denne klimp 
hvit gulaktig, klingande då den föli emot rif- 
hållen^ hvafs och fkarp för kånflan, famt (kör 
emot hammaren. I brottet fåg den metallifk 
och hvitgrä, något guiaktig ut. Med et ord 
Molybdenkalken var reducerad, och därtil be- 
höfs ej mer ån detta förfarande, hvilket ock 
närmare utreder hvad därom i förlidét ars Hand- 
lingar f. 291 finnes anmärkt. Men at fmålta 
denne reducerade Metallen til korn, det lår 
blifva något fvärare, och därpå hafva de före- 
gående förfök hufvudfakeligen, falt med ringa 
ftamgäng, gått ut. 
1) Sam- 
