1789» D^^* ^79 
ken til mundöpning har man ännu icke pä 
dem blifvit varfe, kan hända de äro förfedde 
med en Snabel. 
3. §. Pä Hafsblåforna äro näppeligen nå- 
gra Inelfvor invändigt befintelige, det fom 
ikulle utgöra det hufvudfakeliga eller fafta af 
deras kropp äger dels därtil intet utrymme, 
dels vifar genomfkinligheten et där inom intet 
märkeligt beflnnes. De mäfle fäledes vara be- 
lägne i en del af de vidhängande delar, fom 
gifvä deffa Kräk et fä mångformligt utfeende, 
ioijackteligen at anfe fåfom Kråk med utvån- 
diga Inelfvor: en fior och forundransvärd om- 
ftändighet, fom knapt lärer aga fin like; af 
hvarje arts fårfkilda beflkrifning lär detta m. m* 
närmare inhemtas. Hafsblåforna hålla fig an- 
tingen i eller åfvanpä Hafvets yta, ofta til en 
oräknelig mängd och omåtelig vidd. Ända- 
målet med deras fkapelfe fy nes icke endaft va« 
ra at tjena andra Kräk och Djur til föda, eme-= 
dan en våderblåfa icke mycket fyller en tom 
mage. Ändamålet med dem tyckes fnarare va- 
ra at tillika med Lirmad^ar (Salpa) och Sjo- 
kalfvar (Medufa m. fl*, något ftiiia et uprördt 
Haf, och at med det famma mildra des vildhet 
och ödslighet då de mot Hafvets ofra del up- 
locka ätfkiliiga andra Kräk, famt med dem Fi- 
S 4 fkar 
Bagge deffe hogfl rnårkvkdige Slagters Hiftoria, 
fortjente vifferligen at blifva allmännare bekant: de 
betacka ftuiidom nå lian alla Haf, oräkneliga men- 
niflior fara dern förbi utan något begrepp, v. LiN- 
wé har af det förra Siagtet kånt endaft tvä och af 
det fenare allena 12 arter: jag har haft det nöje 
at få kunlkap om ii arter af det förra, och 43 af 
det feaare SL^gtet» 
