^ 1790* Jan. Febr ^ Man. S9 
d) På en tunn Stybbhård inlades i denna 
digel I Centner ( ™ 69 | Afs ~ 100 marker) 
ren Strokoppar, faralad med Linolja til en 
klimp , fom med litet" Kolftybbe beftroddes. 
Ofver altfammans tilfmetades en Tåckdi-i 
gel. Efter § timmes blåsning hade alla prof- 
ven i det nårmaile (amma vigter, fom förut, 
men voro mera förflaggade i ytan , fom hade 
blågrå fårg. Intetdera hade mera fm ål 1 1 ån för- 
ra gången, om icke A) c ikuile fågas hafva 
något närmare fammanlupit, men det var ej pä 
långt når fpheriikt. Uti öfverfta digelen ha- 
de fjelfva Kopparen ej heller kunnat riktigt 
fmålta: 
C) Uti et annat Forfok at kunna forma 
deffa Profver at fmålta, ville det dock ej får- 
deles båttre lyckas. Rena Kopparen, fom nu 
lades i yttra digelen , gick icke heller til rent 
korn. Men då fådan Strokoppar fmåltes en- 
fam, och utan at vara i fålifkap m^ed de andra 
Prof ven, fmålte den ganlka lått til en Regulus, 
fom dårvid förlorade några proCent i den tag- 
ne vigten. Den vifta trögheten at fmålta har fåle- 
des hårkommit antingen af en tilfållighet eller 
af någon annan verkan ifrån de andra Profven. 
Då Prof vet A) b på famma fått för fig fjelft 
omfmåltes med famma ftållning i Affjan, ville 
det dock på \ timme icke på minfta vis likna 
fig til båttre fmåltning. Det famma har ock 
med flera af förenåmde Profver blifvit förfökt, 
och utHaget altid blifvit likadant. 
D) Huru vida ännu fiorre tilfatfer afKop* 
par Ikulie kunna göra fmältningea möjelig, 
gjor- 
