62 1790. Jan, Febr, Mart^ 
gen, då fåclan Kopp:ir anblåfes på Kol, dår 
den käftar Skårftens gniuor. Uplåfes den i ren 
Salpeterfyra, biifver en del Molybdenkalk 
Gvarliggande med hvit färg , en del åter med 
inörkare, gråaktig rii o.:h med fvart fårg. Des- 
fe bagge fenare hlndelfer utmärka en regenere- 
rad Molybdsna eller en m.ed Iiepatifk luft för- 
enad Nfoiybdenkalk, hvilka icke kunna upkom- 
rna, utan nar v?, ro af Vitriolsfyra. Under up- 
lösningarna mi.irktes icke någon hepatiik lukt. 
Imedlertid viiar Molybdenum fig hårutinnan va- 
ra af lika natur med andra Metaller, då den 
kan ingå i Skårften , och på det fättet förena 
fig med dem. Men at en del Molybdenkalk 
verkeligen reducerat fig och iåfom Metall ingått 
förening med Kopparen, det år åfven både 
troligt och af den livitare delen af Kalken, fom 
erhålles efter uplösningen, at Huta. At lika 
delar Molybdenkalk och Koppar vifat norrta 
fmåltbarheten , det kan förklaras på det låtret, 
at det miita ikaritensåmnet därigenom tillika 
blifvit mieddeladt, få vida det vore lika jåmt 
utbredt öfver hela malTan af den nyttjade Mo- 
lybdenkalken; hvilket dock andra Forfök utvi- 
fa at det icke år. Ty då hade Profvet A) d 
bort fmålta aldrabaft, hvartil det dock måft hård- 
nackadt gjorde motftånd. För öfrigt fordras 
al tid en vifs inbördes myckenhet af partiklar 
hos tvånne Metaller , fom Ikola uplöfa och 
förena fig med hvarandra, få at det Iker låttaft 
och fullkomligaft. Det förenåmde Profvet A c 
var ganlka ikört och grynades fönder under 
hammaren: brottet var grynigt och färgen dels 
blågrå, dels kopparlik. De andra Profven låto 
ej i.^nge hamra fjg, innan de brufto i kanterna. 
