Oci. Nov\ De c. 245 
fer: Formodeligen var denna Maflclilja af nå- 
gon vådelig håndelfe (kild. Man har dock hår- 
af anledning at Huta det MaH^liljorna fåik fig 
pä famina fått fom Trollmalkarne (Hydrs) , men 
at MaHdiijans rot måfte alt mer och mer fäfla 
fig fjelf, få at den aldrig lofsnär, hvarom mera 
nedanföre. Muller (Hilt. Verm i. p. 128) har 
åfven anmärkt et dylikt Malkkräkens fållande 
vid vatnglafet5 men det lår icke heller annor-, 
lunda kanna anfes ån et nédtvunget åfvergif- 
vande af det flålle hvarvid de annars , i fm fri- 
liet lemnade, kan hånda beftåndigt forblifvit fi- 
fiade. Man vet det hånda med flera Kråk, at 
de åfvergifva fm vanliga ftållning, då de mår- 
ka fig vara i fångenlkap, for at foka fm 
räddning. 
T- 5. 
' Det n<:ål ockfå nedanföre vifas, at Mafk- 
jliljorna åfven kunna på åtlkilligt fått rora på 
fma qviftar och fm ftam, hvaraf altfå följer at 
ideffe lenare åro verkeliga delar af hela krop- 
*pen. Detta oaktadt åga dock Malkliljorna den 
befynnerliga egenlkap , at deras hufvuden kun- 
na loffa fig ifrån fm ftjelk och, utan at genaft 
-do, fynas deffa hufvuden i vatnet fimma af och 
Tan, famt röra fig på flerehanda fått: ån rått 
-^ram, ån i krok och ån i fpiral eller Snåckli- 
•nia o. f. v. Men aldrig fer man något hufvud 
draga fm ftjelk efter fig, fåfom Snurrarne, hvar- 
-med de åter ifrån dem vidare fkiljas. Således 
^finner man ofta hela flammar med fina grenar 
^och ftjelkar, utan hufvuden, uttorkade och ftyf- 
,va fåfom en borfte. Alla hufvuden öfvergifva 
Q 3 icke 
