54^ 
Oci. Nov. Det: 
icke fm ftam på en gång, utan nu et, nu et 
annat. Man vet icke orfaken dårtii, får man 
fannolikt iluta, måfte de öfvergifva fina ftjelkar 
och ftam når deras mognad infaller och det vill 
få mycket f4ga fom, når de åro vid ilutet af 
deras lefnadsiopp och ikola do. 
6.§. 
Man kunde val tycka at et hufvud, fom 
ofvergifvit fm ftjelk och ftam, fKulle fåfla fig 
och å ny o utvåx^ med en ny ftam och få vi- 
dare utilå grenar, ftjelkar och hufvuden3 man 
har verkeligen ockfå faft fållan fedt ef enkelt 
hufvud til åfventyrs vara i det affeende fåftadt, 
men fåkrafl torde vara at de föröka fig genom 
ågg, hvartil man funnit likneile inuti deras krop- 
par, och åfven fitter utanpå Rera Arter något 
dylikt likfom frön på Smultron eller Jordbår. 
Leewenhoek, för hvilken icke eller defia Kråk 
varit obekanta (Contin. Arean. ep. 96. ad Ele<S. 
Pålat. p. 32. 3^.) har förilagsvis upgifvit denna 
menings han har åfven funnit, at dar förut en 
enda fådan Mallvlilja varit, hcifva efter tvånne 
dygn . femtio varit fynliga, och har han trodt 
fig hafva anledning at iluta: det delTa Kråk 
inom. 24-= timmar kunna både framkomma och ut^ 
våxa til deras fullkomliga ftorlek. Men når 
man nu verkelisen ibland flera arter åfven fedt 
enkla hufvuden vara fåftade med mer och min- 
dre lång Ram, kan ockfå dåraf följa at en få- 
dan enkel Mafklilja kunde alt mer och mer vå- 
xa på högden och Hå ut fina grenar m. m. lom 
nyfs åfvan nåmdes, liknelfevis - fom det til nå- 
gon del förelöper med Trollmaikarne (Hydrae), 
ja 
