3J48 0£t. No-V. Dec. 
fig med andan af deras flarn, at det blifver en 
omojelighet for Enögat at rifva dem ifrån fig. 
Mårkeligt år det at Roesel fl. c. p. 603.) i 
akttagit, det Yrfäet dodt, få mart Malkliljor- 
nas hufvuden affallit och deras ftjelkar vifsnat. 
Baker har varit af den tanke, at deffa Mafklil- 
jor och flera Malkkråk fom få-fta fig vid Yrfån 
vore dem til någon plåga 5 Men Sch^^ffer (Gr^i- 
ne Armpol. p. 57. Abhandl. der Infeét. i.) 
håller före at de lika få litet plåga dem, fom 
åtlkilliga andra lefvande ting hvilka fålla fig 
vid Oftronlkal eller andra Musflor: fådane få- 
flande Kråks åndamål år endaft at komma fort 
ifrån et ftåile til et annat. 
8. 5. 
De flåfle Malkliljor finnas gerna i Såll/kap 
med hvarandra, få at på et enda litet Kråk el- 
ler våxt kunna träffas flera flammar. Deras ro- 
relfe beftår alhuånnafl dåri, at de kunna draga 
Spegeln eller Munnen ut och in, eller inne/luta 
dem, m. m. (§§. 3. Denna Munnens ut och 
indragning tyckes gå fåfom en pumpning, hvar- 
jgenom til äfventyrs den hvirfling i vatnet tor- 
de upkomma, hvilken aldeles liknar en Mar- 
ftröm hvarmedelft de hvirfla i fig ännu ofynliga- 
re i vatnet befintlioa Kråk til fin föda. Så har 
Roesel tänkt, och det år icke ogrundadt. He- 
ja Mafkliljornas Slägte kan underdelas l:o i 
Btotnfterqvaftlika (Tafciculatae f. umbellatae) , då 
alla hufvuden nedtil antingen utan fijelk åro 
förenade likfom i en punél, eller medelbarligen 
fitta på fmå fljelkar, fom ifrån en pun(^ fliga 
ut ifrån den^gemenfamma flamman. "2:0 i Ris* 
