300 Ocl. N(yv^ Dec. 
Mycket ikål år ock at tro , at andtäppan , fom 
håraf upkom, lagt grund tii flaget, utorn hvad 
brånvinets yÖande egenfKap i Lympba hår- 
til bidragit. Denna lungornas tiljloppning 
torde ock hafva hindrat circulation i Vafa abfor- 
bentia ^ hvaraf dels något vatn famlat fig i broft- 
caviteten, dels federmera gifvit anledning til 
Jijertfdckens vattfot*^ ty hjertats Vafa abforbentia 
hafva gemeiifiap med Lungornas, q) Hildanus få- 
gel* dårföre med ^ki\: at de fom hafva fel i 
lungorna j åro fallne for vattfot i hjertfåcken r), 
Hvadan ock de fom do i Lungfot, hafva ibland 
mycket vatn i hjertfåcken. 
Hjertats ovanliga ftorlek förtjenar åfven 
upmårkfamhet. Vanligen väger hjertat vid pafs 
20 lod j"). Men hår var det dubbelt ilorre ss), 
TUL- 
q) CRun<SfiANK's Anatomy of the abforbing vefle s. p. 
174, r) Libr. II. obs. 29. s) Haller Opufc, Phy- 
fiol. T. II. p. I 30. 
ss') De gamle trodde at ftoit bjeitn bidrog til et Chole- 
lifkt temperament. Meckkl Comment. Lips, T. II, 
p. 437. Det (kulle bidragna til tapperliet och for- 
ftånd. Hillovien om K. GUSTAF ADOLPH kun- 
de gifvft et dyrkande bevis härpå ; ty dts hjerta 
vägde 52 Jod. Det vnr både phyfice och moraliter 
ftort; ty denne ftore Konung var utmärkt ibland 
hjeltar både lor fnille, vett och tapperhet. Men 
moralifkn upfoftron och vanan kunna verka emot 
fallenheten efrer Phyfiken, och det inkaft kan har 
göras, lom Socrates gjorde Phyfiognomilien. Troli- 
gare efter naturen tycktes den aidfta meningen vara 
om ftort hjerta, at det bidrager til radfla, hvilken 
bojelfe aiVen kan mycket hindra förnuftets fria ut- 
vecklande och upofvande^ Anacomien ofver djur 
