14 c^^^^' Febi\ Ulart. 
altfä formlen for p icke tjenar; hvaremot forrpi- 
len för P ej kan nyttjas vid cle tiiifiii^n, då 
4 AB' kunde vara n"iiiidre 3 p. AC 
Corollar. 9. Imed lertid är det uti Fig. 7. 
gandsa tydligt, i anled-rUng -ä-f det 1i:i-r''fundr*e 
vårdet på P, eller parrrmetern for ^^^»rabien RMV, 
at om 3 ;? . AC eller 3'7^0 '. > 4 x^B^', det §r, 
at om AO är far fior, kjfh t^srablen CMO 
ingalunda tangera Parafblén BMV,- ej 'eller ihSra 
denfamma nedan om AB, mera ån uti eij en- 
da punA N, il vilken fkärnin^ aitid år néti- 
våndig, dä, fåfom iVår fnpr-oiieras, 'AV'> AC, 
och tillika AO > AB. ^ . . 
Uti detta Problem iV. Jr altfä utredt^ buiu 
det förhåller lig, da den .ena. Jrarabkns' "fida 
tangerar den andras convexa. 'U'^' ^ ^ 
Nu äterllår at underföka • l^e/kanenhe^^j, 
närde bägges convexa fidor il-oia t^jnc^era h var- 
annan, och icke, falbm i Problem. II. den ena Pa- 
yablens vertex tiiines belägen pn den andras axel. 
Således förelläiles här följande: 
Prohlem V. BM (Fig, 6.) ar en Parabel med 
gifven Parameter P, och gif\ en" vertex B, f^tnt 
pä defs axel förlängd iir diAancen BA gifven, 
äfven på den deremot lodrätt dragn^ räta lim- 
en AT år difhncen AC git\ en: det 'bcg^lirs 
at genom C, fåfom vertex, n-cd axeln AC be- 
(l^rifva en Parabel CM, få, ar bäcrge Parhblerne 
måg^ tangera hviiraiiDsn iJtar-':- 
Uplo fuin^. Pnnera :it .M v v -re 1 nii: cnt- 
punden, och låi cdtfaniman'^ vara rira^ct, fom 
Figura 6 utvifar. • 
I förmåga af Farablens euenlliap, n alfe 
CR zz C i / och BP -iz: B.CLi hvrudan TR = 
cCR, 
