go 1785. ^pr- Mcij, ^liiu 
Det fkulle vara et onödigt föremal, at anföra 
de vid denne fjukdom iörefallande omlHn- 
digheter, i fynneri let fom den få allmänt blif- 
vit kånd, dock får jag enciafi: nåmna , at om 
famma fjukdom ä andra orter var en plågfam 
Catarrhe, fans den, i det minfta hår ä orten, myc- 
ket lika med ofvanföre nämnde och här 7 år 
förut gangfe Peripneumonia Putrida, faft långt 
fvärare och allmännare. 
Vänftra lungans Inflammation och blodets 
unkna lukt, fom år 1775 utmärkte Epidemien, 
utgjorde äfven nu likheten med famma fjuk- 
dom: men hoitan var långt våldfammare, hvil- 
ket ofelbart härrörde af ftarkare röta i våt- 
fkorna denna gängen. 
Hvad fjelfva Snuf-febren angSr, fä var den 
i böfjan mycket allmän och fl^onade näitan 
ingen. Hos dem fom endail hade Catarrhe, gick 
den lindrigt öfver: men af dem h vilka nöd- 
gades intaga fangen, finnas fä, fom icKC hade 
ryfning förfta dagen, med därpå följande hetta 
och feber, fvår opprellio peccoris, halHg och 
tung andedrägt, vänitra kindbenets rådna, famt 
plågfam liolla, hvilket ofelbart teknade den 
inflammatorifke delen af fjukdomen. Därjämte 
fyntes ockfå vätd^ornas röta röja lig at kraf- 
ternas förloraiide genalt i början af fjukdo- 
men j då den fjuke äfven hade oren tunga, 
iSg och Ihindom krypande puls, fick pä 7 a Qide 
dygnet fmå brunröda fläckar på armar och 
ben, flundom vidlhäktarc pS kroppen, hvilka 
dock hvarken bådade fjukdomens förbättring 
eller förfämring, mycket fä undfluppo yrfel, 
många hade Tori^ken och Diavrhee 1 fjukdo- 
mens förlta fladier, fom var elakt töcken : men 
fram- 
