Detta ror ledes med andra ändan ufider Vatf-etl 
in uti en omftjelpt flafl^a, fyld med famma våt'^- 
flta, fäfom vanligt år. Metallen började ftrax 
giivå luft-blåddror, fom gingo ofver i den om^ 
lljelpta flafkan. Men detta gick ganfka lång- 
famt, få ati pa tre veckor, icke mer än några 
cubic tums luft erhållits, h vilken låter antän- 
da lig och brinner med blä låga, famt luktaif 
fåfom brännbar luft. I början ts-cktes ock dö 
inlagde Metall-kornen likfom vegetera i flafkan, 
^tnen föllo fedan vid omllxakning til pulFver. 
Vid den Hydrolhtifka vågningen- hvilken Heir 
Profefforen och Secreteraren Wilcke benå- 
git verkftälf j började åter delTa korn genaft 
at gifva bläddror til den myckenhet, at ilörfb 
ftyndfamhet var nödvändig til dels fullbor- 
dande. Den luft fom federmera däraf fafiila-* 
des, förhöll fig fom förut namnet är. Herr 
WiLCKE har eljeft anmärkt, at den in- 
flammable luftens afföndring påfl:yndäs af fö- 
lens varma, och at den famma i blandning med 
Atmofpheriil< luft icke puffar eller fmåller* 
utan lå vida denna ar tilflåpt i mycket rtor 
proportion, och Aörre ån vanlig brännbar luft 
bchöfver. 
Sedan detta var fom fnarnft- i ackt taget4 
drrlgde jag icke at gifva Herr Gakn, fom ni> 
villas i Fahlun, del daraf. Uti lit fvar bellyr* 
ket Herr Gahn det töregäende med följande 
berattclfe. Da en Regr.lus Magnefii handteras 
imellan vata fingrar, eller hålles i munnen, 
utan at falivcn nedfvälgcs, lä åro de upkomna 
ångor få fina och genomträngande at man ge- 
iiait får uplligningar, h vilka likna brännbar lut t, 
faftäii det allcuall varit en liten itund, fom 
