1785- ^P^' ^^j' <^^^- 151 
Reguliis pä förenämnde fått blifvit vidrörd. 
Detta flår väl intet in med alla Reguli eller 
kan hända med alla Perfoner, men denna ver- 
kan år likafullt märkvärdig. 
Om man fick fäga at blott viffa Magnefii- 
malmer kunna gifva Reguli af fådan art, IS 
fkulle det vara fådane, fom hälla Tungfpat eller 
Tungjord inblandade uti fig. Deffe äro kän- 
de för fin egenfkap at gifva genomträngande 
dunfter ifrän fig, failän af hepatiik natur. Hu- 
ru vida Tungjordea fjelf kan reduceras, år 
ännu oafgjordt. De förfök jag därmed hunnit 
göra äro ännu otilräckeliga. Sa mycket år 
likväl fäkert, at de Magnefii Reguli, fom jag 
erhållit utur Undenäs Brunften, hafva icke egt 
nägon fådan verkan, fom den förenämnde. 
Emedan denna afhandling endafi: år ämnad 
'til en förberedelfe och anledning för nogare 
underfökningar, fä kan jag icke nu gå^in uti 
någon utredning af orfakerna til alla deffa 
"händelfer, ej heller vill jag oka vidlyftigheten 
pä detta ftälle med någon öfvertygande för- 
klaring öfver nyttan , fom detta ämnets full- 
komliga kännedom ofelbart förer med fig. Den 
fom förftar huru förföken böra anftållas och 
ärnar roa fig därmed, han infer åfven vidden 
af deras tillämpning, i fall det lyckas at up- 
löfa knuten. För denna gängen fäfter jag al- 
lenait upmårkfamhet vid några omftändigheter, 
fom icke blifvit tiiräckeligeii uplyftc i det fö- 
regående. Den ena angår den olika benägen» 
het fom Magnefii Regulus eger at förvittra el- 
ler falla fonder til pulfver och förlora fit me- 
talliilca utfeende. Dä man af famma Malm, 
f9m pä alt fått lika handteras, den ena gången 
V ■ . ' M . lär 
