1755- ^^i- (^^^- 155 
ftens-metallens fjelfftåndighet, dä det år en af- 
gjord fanning, at en fullkomlig metall icke kan 
iammanfmåltas med något annat än det, fom 
år riktig metall, utan at förlora fma metallifka 
egenfl^per, faftän de därigenom til färg, fmi- 
dighet och dylikt förändras ; fä vill jag dock 
til flut anföra några fammanfmältningar , fom 
jag nyligen gjordt, och fom vidare beftyrka 
denna fanning. 
A) med f fint Guld fmälte Magnefium Jått 
tilfammans på Härd, utan fluffer, pä mindre 
ån 25 minuter. Blandningen blef knapt haif- 
fmidig, var hård och af ljusgrått kornigt brott. 
Denne Reguius invekiades uti en utfmidd tunn 
guldfkifva, af den vigt at Magnefium uti alt 
guldet utgjorde 10 proCent, och fmältes om 
på ny fs nämnda fått pä | timme, med vigter af 
tre Lispunds tyngd. Denna blandning var nu 
ganO^a fmidig, något blek til färgen, finkornig 
i brottet, och gick vid brytning på den ut- 
hamrade delen lått af. För Bläsrörs- värmen 
anlöpte detta guld med en röd Kopparlik 
färg, men i glödgningen fvartnade det ftrax 
och jämt, til tecken at Magnefium fördelt fig 
lika öfver hela maffan. En liten portion a£ 
denna Reguius lämnades til en Jqvelerare at 
förföka om den vore tjenlig til plufieurs Ors 
eller Guld af flera fårgor. 
B) Dä Magnefium fammanfmältes med 90 
hundrade delar af Silfver, blef ockfä compofi- 
tionen fmidig, mörkare til färgen ån Silfret 
allena, med kornigt och tägigt brott. Dä en 
liten del däraf fmältes med iålterna för blås- 
röret förflaggades Magnefium och filfret blef 
rent och fmidigt igen. Det famma fkedde ock 
M 3 med 
